SYDVIETNAM 1962
"Duktigt, Bo Tat!"
"Dags att gå hem, Linh!"
Linh!
6 ÅR SENARE
Upp och hoppa! Jag heter Doyle och åker med er. Nu drar vi.
Kapten Doyle, vi kan inte ta kortaste vägen.
För många nordvietnameser. Vi får ta vackra vägen.
JAKTEN PÅ DEN HELIGA ELEFANTEN
Kl. 2!
"Farfar Charlie" har en 51:a. Han är där varenda dag.
Han missar varenda gång...
Vackert, "Charlie"!
En till?
Tack för skjutsen!
Dålig råtta? Råttorna här gör folk sjuka. Orm är bättre.
-Nej, tack... -Är ni kapten Doyle?
Jag är Jhon.
-Var är kapten Cahill? -Längre fram. Vila er nu.
-När vi ätit, går vi. -Vi möts däruppe.
Pröva med 30 kg på ryggen...
Ni är inte van vid den höga luften.
-Känner ni kapten Sam? -Jag känner bara till honom.
Det gör alla. Han är en legend. Var finns han, då?
-Cahill? -Där är Sam.
-I vilken hydda? -Nej, där!
Kapten Samuel Cahill? SOG/OP 39?
Stopp!
"Det här är kapten Doyle. Han ska efterträda mig."
Ni är hedersgäst.
"Tack för ert mottagande."
Vi har väntat på er. Var det jobbigt att ta sig hit upp...?
Viktiga besökares ankomst firas alltid med en vinceremoni.
Men de firar även ankomsten av tisdag!
Det är numpai - risvin. Det smakar som sockervatten och spyor.
-Är det inte för tidigt att bli packad? -Ni måste dricka det. Alltihop.
Ni får absolut inte spotta ut det. Det vore en förolämpning mot hövdingen.
-Nu kan vi kanske gå och... -Först måste ni träffa Po.
-Byäldsten...? -Ungefär.
Han kommer nu. Blunda... Po vill röra vid ert ansikte.
-Förlåt...? -Man får inte förolämpa Po.
Det vore värre än att spotta ut vinet. Blunda nu.
Blunda...
Där ute finns nordvietnameserna. Eftersom montagnarderna hjälper oss-
-vill de få skäl att jävlas med dem. Första regeln: Ge dem inget sånt skäl.
Det var därför ni inte kunde flyga hit direkt.
-Vad är andra regeln? -Att inte glömma första regeln.
Det klarar jag nog.
-Jag måste lära upp er på en vecka. -Jag klarar jobbet redan nu.
-Hur då? Enligt reglementet? -Finns det ett bättre sätt?
Jag måste fixa några grejer. Jhon kan visa er runt...
Jag är här för att bevaka stigen, inte visas runt.
Transporterna börjar efter midnatt. Till dess bör ni lära känna byn.
De här människorna har räddat mitt liv...
-Vad är det där? -Skogen ger oss så mycket.
Vi ger gåvor för att beskyddas av de goda andarna.
-Hon är inte bara ett stort husdjur? -Nej, vi nyttjar elefanter.
Min far, hans far och hans far.
Kriget driver elefanterna söderut. Dak Nhe har tur som har en kvar.
Så trevligt för er. Vi kan väl...
-Vi kan väl gå till stigen? -Senare, har Sam sagt.
Nu jobbar du åt mig! Var är stigen?
Jag har glömt.
-Godis? -Jag har inget godis. Ge er iväg!
-Jag delar med mig. -Godis!
Godis, godis!
Jag har bara en chokladkaka. Förstår ni vad jag säger?
Toppen...
-Stigen? -Ho Chi Minh-stigen.
Är ni besviken? Det blev jag.
Jag väntade mig nåt rejälare, men det är det som är det fina.
Bombas den sönder, flyttar de den bara.
Via stigen förser de en hel armé. Det tar aldrig slut.
Titta!
-Axelavfyrade luftvärnsrobotar. -Andra sändningen den här veckan.
"Amerika ger inte bort något gratis."
"Glöm inte det!"
-"Skjut inte mitt barn!" -"Håll mun!"
"Alla som hjälper amerikanerna måste straffas."
"Överste Nguyen, är det här verkligen nödvändigt?"
"Ni tycker inte att jag ska göra det, Quang? Då får ni göra det!"
-Ni har fört med er onda andar! -Det var inte mitt fel.
Grabben tog chokladkakan! Han stal den och stack iväg.
Okej, det var mitt fel. Jag beklagar att elefanten dödats.
-Om jag kunde väcka honom till liv... -Vi vill inte ha er här. Gå!
Som ni vill!
-Ni kanske kan det! -Vad då?
Traditionen är, att klockan tolv på nymånefestivalens sista dag-
-ska Eldens Konung rida in på byns elefant. Måste fixas tills på fredag.
-Fixa vad då? -Duan...
Jag lovar att när Eldens Konung kommer till byn-
-så blir det inte till fots. Han ska skaffa en ny elefant.
Jag tänker inte skaffa en elefant. Aldrig!
-De har hjälpt oss. -Ge dem en traktor!
-En traktor håller inte... -Skaffa ingenting, då!
-Ni har varit för länge i djungeln! -Tysta!
Byns stöd är viktigt för vår verksamhet.
Fixar vi ingen elefant, förlorar vi byn.
Vi behöver inte den där byn.
Kanske vi behöver den, kanske inte. Vi får ta det säkra före det osäkra.
-Skaffa en elefant. -Vi behöver hjälp. Fem man räcker.
Ni får två. Två av mina bästa och smartaste.
Iväg med er nu - och skäm inte ut mig.
Nej då, sir.
Stopp ett tag! Har vi inte glömt en sak?
-Vem ska leda det rara uppdraget? -Jag!
Båda har säkert goda skäl, men det struntar jag i. Udda eller jämnt? Ett...
Jämnt!
-Menige Ashford? -Han är i tältet.
-Ashford! Pallra er hit ut! -Sir? Han kommer inte ut.
-Varför inte? -Han ska mucka om en vecka.
Han tar inga risker. Har inte stuckit ut näsan på två dar.
Granat! Vem fan är det som försöker vara rolig...
Ursäkta mig...
Packa och var klar för avfärd kl. 13. Ni har omplacerats.
-Det här är ett skämt, va? -Minst sagt...
Ni får inte... Jag flyger hem om sju dagar.
168 timmar...
-Det är så nära... -Kl. 13, Ashford.
-Menige Farley? -Ja, sir!
Vad är det för uppdrag? Eller är det hemligt?
Ja, just det.
-Var är du från, Farley? -Iowa, eller som min morbror sa:
"Iowa är skuldsatta bönder." Han blev tystlåten efter tröskmaskinsolyckan.
Mamma menar att han är återställd, men inte jag.
-Så du har varit på en gård? -Ja, pappa har mjölkkor.
-Så du är van vid djur? -Ja, sir.
Men djur tycker inte om mig. Det har de aldrig gjort.
Så jag hade det inte lätt.
Det var därför jag tog värvning - för att slippa ifrån djuren!
Jag behöver 25 Submariner-klockor à 300 dollar.
Jag har vänner som inte respekterar människoliv.
Säger jag till, får jag ditt huvud i en påse.
General, det är fixat! 425 dollar styck. Ett nöje att göra affärer med er.
Hälsa så gott till er vackra hustru och dotter...
Jag menade inget, sir... Måste ta ett annat samtal.
Vad sa vi? Jag hade ditt huvud i en påse...
350? Okej. Skicka dem till general John Richardson i Da Nang.
Tack. Men du bör ändå låta nån provsmaka din mat...
-Jag trodde du var död. -Du hoppades att jag var död.
-Vad vill ni? -Ni är inköpsofficer. Vi behöver nåt.
-Inte lustigt. -En elefant tills i morgon.
-Klarar du inte det? -Försök inte med sånt, Cahill.
Alla vet att jag kan skaffa vad som helst.
Men jag ska ha fem dagars permis nu. I morgon lapar jag sol på Hawaii.
-Du ska skaffa elefanten åt oss. -Annars...?
Tänker du dra upp det där med 64:e bataljonen? Köttet var lite gammalt...
Lite gammalt? Vissa satt på muggen i en vecka...
Det är passerat. Numera har jag kontakter som håller mig om ryggen.
Jag vet annat om dig, Poole.
Ingenting du vet kan få mig att missa planet till Honolulu.
-30 mil mitt i ett krig! -Den får åka lastbil till Dak Nhe.
Det tar tre dagar, plus en dag till fots. Vi hinner fram tills på fredag!
Jag hade tänkt flyg...
En kärra möter oss vid Ban Don. Sen flyger vi elefanten till Dak Nhe-
-era kompisar har den i eftermiddag, och jag är i Waikiki före kvällen...
Du ville ha en vecka! - Bra gjort, Poole.
Vi närmar oss Ban Don.
Vi kan inte landa i risfälten, så vi får landa bakom byn.
Det har varit hett här. Är nog lugnt nu.
-"Nog"?! Ska vi nöja oss med det? -Osäkra!
Det här var inte så farligt. Här är rätt lugnt...
Vi fortsätter.
Du ville ha elefanter, Cahill... Här har du. De är dessutom fina.
Du försöker säkert lura på oss gubbar i elefantdräkter...
Y B'ham?
Jag sköter förhandlingarna. Jag har snackat med honom.
Han tror att han är tuff, men jag knäcker honom.
"Goddag. Vi enades om 40 000."
"Det finns extrakostnader: skatter, rengöring..."
-"Jag förstår..." -"60 000."
"60 000? Nej, 45 000."
"60 000!"
"50 000."
-Ni kan ju förhandla er till allt? -Normalt, ja.
-Men han struntar i om det blir affär. -Vad vill han ha?
60 000 piastrar. Vår rekvisition täcker bara 50 000.
10 000 är bara 150 dollar. Det kan vi tre hosta upp.
-50 000 är vårt sista bud. -Vi har pengar!
Privata medel får inte användas för tjänsteinköp. Förstått?
Ge honom vårt bud.
Nu fattar jag. Ni har hittat en utväg...
Blir det inget köp, avblåses uppdraget. Precis som ni vill.
Vi återvänder till landningsbanan och begär en helikopter.
Kom, Poole.
50 000, då!
Bravo, Doyle...
Nådige herre, kan vi nu gå till floden och välja ut elefant?
För 50 000 får ni ingen från floden. För 50 000 får ni Bo Tat.
Bo Tat!
Bo Tat är en hon, inte en han. Pojken heter Linh och följer med Bo Tat.
-Nej, pojken följer inte med Bo Tat. -Pojken följer med Bo Tat.
-Vi ska långt bort. Linhs familj... -Han har ingen familj. Alla döda.
-Dog de i kriget? -Nej, av en meteor...
-Jo, i kriget. -Vilken sida dödade dem?
-Spelar det nån roll? -Pojken bör stanna här.
Han hör inte hemma här. Han är norrifrån.
-Vi tar honom med. -Nej, det gör vi inte!
-Jag ansvarar för honom. -Nej!
-Har nån av oss elefant-vana? -Min feta flickvän löd mig aldrig...
Mr Y B'ham, ni vet väl hur man sköter elefanter?
Efter ett helt liv med elefanter vet jag inget...?
Är han sarkastisk, eller?
-Vill ni följa med? -20 000 piastrar.
Okej!
Bra, Doyle. Mr Y B'ham vore perfekt. Men det finns ett problem...
Han stirrar inte för att han är nån vis man. Han är totalt blind.
Y B'ham är inte blind!
Y B'ham är blind.
10 000 piastrar...?
-Vad vackert här är. -Jag ser bara rumpan på en elefant!
Hur går det?
Jag har provat vietnamesiska, khmer, franska och jeh.
-Håll ett öga på honom. -Däruppe syns han bra...
Vår sida kan ha dödat hans familj. Han kanske hatar amerikaner.
-Tills vi vet, går han inte att lita på. -Just det! Linh går inte att lita på.
Linh och amerikaner litar inte på varandra. Allt är toppen.
Elefanten ska väl vinka av er? Han ska inte med?
-Varför inte? -"Varför inte"! Det är ju en elefant.
Man kan inte ha en elefant på ett plan.
Om den rör på sig, förlorar jag trim och vi kraschar. Sen hälsar vi hem...
Det är värt att tänka på...
Den kommer bara ombord om den är död.
Jag ställer gärna upp om ni blivit för fästa vid den.
Lugn, Linh. Ingen ska skjuta Bo Tat.
Har ni ett paket åt veterinär David Poole?
Ja.
Bedövningsmedel för djur... Hon kommer inte att röra på sig.
-Bo Tat ska nanna middag. -Det struntar jag i.
Jag har inte fått order om att frakta elefanter. Mina herrar, ha ett bra krig.
Major... Ni bör kanske läsa det här.
Detta är ett hemligt uppdrag som ni inte informerats om.
Frågar nån, fraktar ni tonfisk.
-Tonfisk? -Just det.
-Ska vi frakta en elefant? -Vad då elefant...?
10 minuter!
Jag ansvarar för allt i lastrummet.
Om den rör en fena, får ni se en elefant flyga...
Kul...
Brevet?
Utfärdat av general Westmoreland. Jag har åtta kvar.
Jag kunde inte skaffa bedövning för elefanter. Finns bara på London Zoo.
-Vad är det där? -Bedövning för vattenbufflar.
Inte lika starkt, men ökar man dosen, så...
Kors!
Hon får en nu och en senare om det behövs.
Hur ska hon svälja dem?
Enligt anvisningarna, ska de inte sväljas...
Lycka till, veterinär Poole!
Jag lovade att hjälpa er, men jag stoppar inte handen i en elefanthäck.
På tredje...
-Vad väljer du? -Jämnt.
Stå still, din resväska!
-Du är konstig... -Bra uttänkt, Poole.
Nu måste vi få henne ombord innan det börjar verka.
Skojade du inte? Bo Tat ska inte med planet.
-Förlåt? -Bo Tat gillar inte att flyga.
-Hur ofta flyger hon? -Bo Tat gillar inte flygplan!
-Vi ordnar en lastbil. -Vi tar planet.
-Det här sköter jag. -Gör det, då!
Sno på innan hon slocknar här ute.
Är du snäll amerikan? Tycker du att du är toppen? Du är botten!
Det är ni allihop!
-Försiktigt! -Säg till henne att lägga sig ner.
-Vad har ni gjort med Bo Tat? -Säg till henne att lägga sig ner.
Teknisk knockout...
-Vad har ni gjort? -Hon är oskadd.
Amerikaner dödar allt!
-Ni har dödat Bo Tat! -Inte alls.
Ni har dödat Bo Tat!
Hon mår bra.
Hon sover bara.
Vad är det första du ska göra när du kommer hem?
Krama mamma och ge henne en stor puss.
-Sen, då? -Hämta pappersnäsdukar åt henne.
Hon kommer att tjuta som bara den. Vad väntar er där hemma?
En hammare... Brorsan har en takläggningsfirma i Fort Lauderdale.
Han vill att jag blir delägare. Jag har varit soldat för länge.
Dags att börja ett riktigt liv...
Vad kysser du?
-Ingenting... -Jo, berätta nu.
Bara löjligt... Min första tjänst i Vietnam var i Da Nang.
Jag var rädd och nervös, som alla andra, och längtade hem...
Jag gick förbi en läskautomat och plötsligt trillade en cola ut...
Jag drack colan och behöll kapsylen som maskot.
-Har den gett nån tur? -Jag tror inte på sånt...
-Men två år utan en skråma... -Får jag köpa den?
-Jag kan inte sälja den... -Du får 20 dollar!
-Nej, behåll pengarna. -40 dollar, då?
-Om det är så viktigt för dig, så... -Den är från flaskan han nyss drack.
Majoren vill tala med er, kapten.
Farley, se på detta stora, vackra djur! Hur kan du inte tycka om nåt sånt?
Vi har fått en otäck motvind. Ge lillan nästa dos, kapten.
Vi måste ge elefanten andra pillret, Poole...
Farley råkade krossa andra pillret...
Hur länge sover hon?
Ett piller söver en vattenbuffel i sex timmar. Bo Tat är som tre...
-Hur lång tid har vi kvar? -En timme till, minst.
Jag...använde metriska mått...
Var det du?
-Den har vaknat! -Verkligen? Dumpa den!
Tryck på knappen!
Skjut den!
-Stäng luckan! -Vi kommer att dö!
Tillbaka till cockpiten, lille pilot.
Vänta! Lämna mig inte här!
Jag ska ringa president Johnson! Det här är typiskt!
Grabbar? Vänta på mig, grabbar!
Stanna!
-Bo Tat är rädd! -Du får inte springa vilse.
-Släpp! -Släpp honom.
-Då kan han och elefanten försvinna. -Annars försvinner Bo Tat för gott.
Jag följer med.
"Vi har varandra."
"Jag låter inget hända dig. Du är min, Bo Tat."
"Jag sa till amerikanerna att du inte gillade flygplan."
"Nu har de fått sig en läxa, inte sant?"
"Bo Tat, förlåt att vi skrämde dig."
Bo Tat förstår amerikanska.
Vi ska ta dig till en fin plats uppe i bergen där du får kärlek och respekt.
Där luften är kall och frisk, och vattnet är svalt och gott.
Den plats du kommer från och där du hör hemma.
Följ med.
"Jag såg dem komma ur ett flygplan."
-"En elefant? Är du säker?" -"Ja."
"En elefant... Varför?"
"Jag vet!"
"Elefanten är republikanska partiets symbol."
-"Nixon är republikan!" -"Var inte fånig."
"Meddela omedelbart överste Nguyen."
Vi är här. Inte så långt ifrån Tuy Hoa - kanske 1,5 mil.
Vi är där i morgon och kan skaffa en lastbil.
-En elefant på lastbil i krigstid... -Inga problem...
Du får guld-ID-brickorna om du hämtar mig.
Jag kan inte vara här i natt. Skicka hit nån, bara. Vänta lite.
-Vad gör du? -Ordnar lite öl och biffar...
...och tältsängar. Kanske även glass.
Sen kunde jag hänga med piloten tillbaka...
Kommer en helikopter, inser fienden att vi är här!
Jag fixade elefanten! Jag ska sitta på stranden nu, inte oroa mig för ormar.
-Ormar?! -Nej, du ska inte vara här.
Låt mig kontakta general Richardson. Han kan säkert ordna nåt åt dig...
Fram med provianten! Här bor vi i natt.
Nu skulle du allt vilja ha din tur-kapsyl, va?
Vad gör du?
H.A. ska snart hem och hoppas ha tur så att allt går bra.
-Vill du ha tur? -Vill du sälja en vietnamesisk kapsyl?
Linh säljer inget.
Här ger elefanter tur.
Vill du ha tur, rör vid Bo Tat.
Visst...
Otur, då?
Om man visslar i mörkret, blir man ormbiten.
-Ormar... -Det finns värre saker.
Om man ser en uggla på natten, dör nån i ens familj.
-Var det det värsta? -Nej!
Ugglor är inget mot kråkor. Ser man en kråka, ger det hemsk otur.
-Vad händer, då? -Om man ser en stor, svart fågel...
...måste man springa.
Det här är verkligen ett vackert land. Det är så man smäller av...
-Ja, det påminner lite om hemma. -Har ni risfält i Iowa?
Det har Arkansas. Jag menade att...
Vad menade du? Vad är det som påminner om hemma?
Den förlamande luftfuktigheten? Insekterna?
Eller att en krypskytt när som helst kan sätta en kula i pannan på en?
Poole, du verkar inte trivas här. Vad är det med dig?
Jag stormtrivs. Det gör alla...
Du är den ende amerikan i Vietnam som inte vill vara här. Lägg av!
Ge hit...
Kom nu!
-Vart ska du? -De ska hjälpa till.
För helv... Missförstå mig rätt.
Jag vill gärna göra goda gärningar, men vi måste ju skaffa en lastbil!
Det tar inte lång tid. Dessutom kan det ge oss något.
Du kanske får stubben...
Gå och lek barmhärtig samarit, du. Jag fortsätter med vårt jobb...
Gå och lek, bara!
"Försöker de ta en elefant till Dak Nhe för att ersätta den vi dödade?"
"Den du dödade, Quang. Inga amerikanska löften ska få hållas."
"De får inte nå fram till Dak Nhe!"
-Var är alla? -De kommer strax.
-Stor stubbe... -USA har vunnit nåt utan att skjuta.
Vi har förlorat tid och har ingen lastbil, så...
Vad sägs om en gammal diesellastbil med 5 meters flak? Duger det?
De fick den som bistånd, men har inte råd med soppan-
-så vi fick den som tack.
-Hur länge har du haft Bo Tat? -Alltid. Hon var pappas.
-Vad hände med din pappa? -Han dog.
Hur gick det till?
Var det vi, tro?
Jag vet inte.
Hoppas inte.
"Överste Nguyen, jag har hittat amerikanerna och elefanten."
"De lämnar inte stan."
Kylaren läcker. Jag försöker laga den.
"Kan jag hjälpa till?"
"Jag måste tillbaka till Saigon. De har tagit mig till fånga."
Jag förstår faktiskt vietnamesiska...
-Jag skämtade bara. -Gör du om det, ringer jag generalen.
"Vi behöver mat åt elefanten."
-Sluta! -Bo Tat behöver röra på sig.
Hon behöver mat, vatten. Hon är hungrig.
Och törstig!
Nu!
Ta henne till fontänen, så hon får dricka. - Hon får mat sen!
Bo Tat... Vad har du ätit egentligen?
Ett ögonblick...
"Omringa dem. Anfall på mitt kommando."
-Vart är hon på väg? -Nej...!
Kapten Doyle och kapten Cahill! Hjälp!
Bo Tat!
-Få henne att stanna, Linh! -Kom tillbaka!
Akta er!
Herregud...!
-Jag beklagar hönsen... -Vi måste vända på henne!
Vi måste få elefanten att gå tillbaka.
Vänd på henne!
Kom!
Vi har inte...
Herregud!
Nu drar vi.
Ta tag!
-Rappa på! -Vänta!
Sakta ner, kapten!
Spring, Farley!
-Det där låter inte bra. -Vi kan inte stanna.
De är säkert efter oss. Den där killen var inte ensam.
De försöker smälta in, men allihop har samma frisyr.
Vart ska han?
-Vart ska du? -Saigon.
-Kom hit! -Ska jag ringa general Richardson?
Ja, gör det! Jag kan ringa upp honom åt dig. Jag är less...
Jag har fått nog! Jag kunde ha dött i en flygkrasch, blev nästan lynchad-
-och nu är jag täckt av elefantskit!
Så ring gärna till general Richardson och säg att jag låg med hans fru!
Vänta lite... Låg du med "Superdödaren" Richardsons fru?!
-Jag trodde att det var dottern. -Det hade han gillat...
Poole, Saigon är ditåt!
Dessutom ligger närmaste stad, Hau Bon, fem mil uppför floden.
Och din enda chans att överleva är att stanna med oss!
Den är slut.
Vad ska vi göra?
Vänta. Det dyker alltid upp nåt. Mitt valspråk är "Ha förtröstan".
Mitt valspråk är "Mycket sprängmedel".
Fyll bilen med minor och granater.
Fäst en utlösartråd i dörren, så när nordvietnameserna öppnar - pang!
-Har vi tur, ryker bron också. -Tur? Folk använder bron varje dag.
Har du glömt att det här är ett krig?
Jagar nordvietnameserna oss, så är det av ett enda skäl:
För att döda oss! Deras liv är mitt ansvar.
Så förlåt att jag inte är bekymrad om att störa lokaltrafiken!
Vet du att de kommer först? Tänk om det är en massa skolungar?
Har du tänkt på det? Nej! Varför? För såna som du tänker aldrig!
Jag? Du själv, då?
Vi andra riskerar livet för att du ska kunna åka hem med rent samvete!
När du är uppe på taket med brorsan och ser tillbaka på din militärtid-
-så kanske du inte gillar det du ser. Inget du gjorde före Vietnam räknas.
Så du vill göra nåt bra innan du muckar. Fint!
Men du räddar inte nån unge eller fångar en granat. Du väljer det här!
Och därmed blir även vi inblandade!
Men det tänkte du inte på, va? Nej!
Varför? För att såna som du tänker aldrig!
Sluta...
-Dra upp mig! -Räck mig handen!
Hur är det?
Bra att jag beslöt stanna kvar...
Jag vill inte starta nya bråk, men vad gör vi nu?
Som jag sa: Ha förtröstan.
Hör jag sämre eller sjunger du sämre?
Du hör sämre! Jag har alltid sjungit dåligt.
"Förtröstan"...! Du visste att båten var på väg.
Min första tjänstgöring var i Hau Bon.
Varje onsdag kom monsieur Goddard och Marie Antoinette.
Han gav oss vår bästa information om Vietcong.
Jag älskar ju Amerika!
Du gav Vietcong bästa informationen om oss också.
Jag älskar alla... Vill nån ha lite vin?
Vin?! Det här är ingen vernissage!
Vårt valspråk är "Befria de förtryckta", inte "Ät, drick och var muntra"!
Nu, jo!
Vad har jag gjort?! Jag borde vara ute på uppdrag med en elitstyrka-
-inte i "McHale's Navy" med Dumbo, mr French och tre dummerjönsar!
Dung lai. Det betyder "stopp".
Di. Det betyder "gå".
Prova nu!
Bra! Du kan två av de tre viktigaste orden för elefanter.
-Det tredje, då? -Le suong di.
Det betyder "Kliv av mig".
-Kan du fixa mer bedövningsmedel? -Du tyckte visst det var kul...
Linh hade rätt! Du är konstig.
Jag kan fixa så mycket du vill ha.
Vi går iland vid Hau Bon. I morgon tar vi en stig-
-som förhoppningsvis inte hålls av fienden, ner till Pleiku.
På fredag flyger vi Bo Tat till Dak Nhe-
-och kan leda in henne i byn klockan 12. Inga problem!
Ner!
Håll er nere!
Skjut inte, Farley! De är för långt bort.
De träffar oss på femte försöket! Jag är artillerist.
Sicksacka med båten.
Fortsätt så.
-Vad är det med Bo Tat? -Hon har ont här.
Sjösjuk!
Hon spyr snart!
När min unge frågar "Vad var det värsta under kriget", så vet jag nu!
Kan du inte öka farten?
Ni sänker min båt!
Kanske inte...
Inte känner jag nån som kan ge mig ditt huvud i en påse!
Jag skojade! Du är som en bror för mig...
Hur ska jag kunna fixa en Triumph Spitfire?! Din lille skit!
Jag ber om ursäkt... Jag ska fixa det.
Koppla mig till lokala artilleriet. Jag har inte tid att krångla med tillstånd.
Den jäveln... - Ett ögonblick.
Vi är på floden Song Ba och jagas av nordvietnameser.
Vem talar jag med? Barney! Läget? Vad gör du i Hau Bon?
Vi behöver hjälp. Vi begär artilleristöd.
Eldgivning mot koordinaterna BR35411059. Ett inskjutningsskott.
-Perfekt, Barney! -Nej, vi var nära att träffas.
Vi rör oss. Koordinaterna blir perfekta om cirka...
Verkningsseld! Nu...
"Hoppa!"
Hädanefter får du heta "Brune bombaren"!
Vill du prova den?
Hittade övernattningsställe.
Vad är det här för ställe?
-Ett gammalt tempel. -Buddhistiskt?
Tamgiao, för att vara exakt.
Lite buddhism, lite konfucianism och lite taoism.
Varför är det elefanter överallt?
Enligt tamgiao är elefanten en gud.
Inte en gud, utan Guds fader.
I början var elefanter vita.
De flög i luften bland moln och regn.
En dag flög en elefant ner och in i drottning Maya-
-medan hon sov och drömde.
Hon fick ett barn. Prins Siddhartha Gotama: Buddha.
Elefanten är Guds fader.
Historien du berättade var jättefin.
Särskilt det där om flygande elefanter. Men den vore bättre om den började:
"I början var alla elefanter svarta".
Vi har inget annat val: Den här stigen över bergspasset till Pleiku.
-Är bergspasset ofarligt? -Jag vet inte.
Kan fråga i byn, men fem amerikaner och en elefant kan verka skumt...
Vi kan skicka Linh. Ingen misstänker honom.
Nej, det kan vi inte. Den risken kan vi inte ta.
För mig är det oviktigt vem som dödade din familj. För dig också?
Vietcong dödade mor och syster.
Men Linh vet inte vem som dödade far... Linh och far var på väg hem.
Ett starkt ljussken.
Allt hände så fort. Folk skrek.
Någon sköt. Far höll om Linh hårt.
Bo Tat sprang. De sköt Bo Tat.
Far och Linh föll en bit ifrån varandra. Far sprang till Linh.
Men föll ner. Han var skjuten. Linh låg stilla.
Bo Tat räddade Linh. Männen sköt Bo Tat fler gånger.
Bo Tat stannade inte på länge.
Bo Tat räddade mig...
Var du skadad?
-Du sa att du låg stilla. -För att jag var rädd!
Far dog för att jag inte hjälpte honom!
-Nej, inte därför. -Jag var rädd!
Vem som helst skulle vara rädd!
-Det var inte ditt fel, Linh. -Vems fel var det, då?
Folk...
Folk långt härifrån...
-Folk som aldrig varit här. -Linh förstår inte!
Hur kom du till Ban Don?
Amerikan tog Linh. Lovade ta honom tillbaka till bergen.
Gjorde det aldrig. Ljög för Linh.
Jag tar dig tillbaka till bergen.
Det lovar jag.
Linhs far var en god far. Bäst i världen.
Det var han säkert.
Det var han säkert...
-"Är stigen till Pleiku ofarlig?" -"Ja, det är den. Inga FNL."
Jag skulle bara pinka.
-Ville inte vanhelga templet. -Glöm det.
Han tänkte väl skaffa mat. I vilket fall får de veta att vi är här.
-Jag måste hämta honom. -Vi möts i Pleiku.
Hur ska vi förflytta gamla Bo?
-Linh lärde Farley kommandona. -Nej, det gjorde han inte.
Jo, men...
-Ta nån med dig. -Det var mitt fel. Jag följer med.
Konstigt...
-Jag kan inte röra på benen... -Jag följer med.
Min klocka...
-"Var är dina amerikanska vänner?" -"Jag har inga."
Få henne att göra fot-grejen.
-Den kan jag inte. Hjälp mig upp. -Ta den.
Sätt din fot på mitt ben. - Vill du hjälpa till? På tredje. Ett, två, tre!
-Jag är uppe. -Bra!
Jag är tveksam...
-Hon är redo. -Arg, tror jag...
Den här vägen går runt byn.
-Hitåt! -Jag vet inte hur man svänger.
-Få stopp på henne, då! -Ja, ja... - Di!
Nej, di...dung...
Hälsa mamma!
Stanna!
Stanna, ditt tokiga djur!
"Bo Tat, har du kommit för att hämta Linh?"
Farley! Du är föraren.
"Du räddade mig!"
Är du okej?
-De slog honom rejält. -Så här många slag.
Så när jag sa att ni var i Hau Bon, trodde han mig.
Sa du att vi var i Hau Bon?
Varför gick du hit?
Du ville veta om stigen var ofarlig. Linh var den ende som kunde fråga.
Innan Linh togs, fick Linh veta att stigen var ofarlig. Litar du på Linh nu?
Jag litar på Linh.
Ni kramas mycket.
PLEIKUS FLYGBAS
Inställt?
-Hur kan uppdraget vara inställt? -Doyle hade rätt. Byn behövs inte.
Då ni var på safari, flyttades Ho Chi Minh-stigen. Den lär inte flytta igen.
-Byn är inte strategiskt intressant nu. -Jaså, minsann...?
Major Pederson... Vi är ju så nära. Låt oss avsluta det vi påbörjat.
-Bara flyga elefanten... -Vart då?
Till landningsbanan vid byn? Nordvietnameserna har sprängt den.
Det finns ingenstans att landa med elefanten. Uppdraget är över!
-Linh och Bo Tat, då? -Vilka då?
-Pojken och elefanten, sir. -Skeppa hem dem igen, bara.
-Vart ska du? -Det kan jag inte säga.
För då måste du försöka hindra mig, annars ställs du inför krigsrätt.
Uppdraget har inställts, men det struntar han nog i...
-Tänker du sno en lastbil? -Om jag måste, så.
Då kan vi lika gärna sno ett flygplan.
Är du orolig för att det inte finns nån landningsbana? Vi behöver ingen.
Minns du när jag föreslog att ge dem en traktor? Hur hade vi fått dit den?
Traktorer behöver inga landningsbanor... - Poole?
-Vi behöver fallskärmar... -"Vi"?
Ja, kapten... Vi.
Är ni med?
Tar du ett enda steg mot Dak Nhe med elefanten, så är din karriär slut.
Vi behöver kanske alla göra nåt bra innan vi muckar...
-"Vilken väg tog de?" -"Över bergen till Pleiku."
TOPPHEMLIGT
-Vansinne! Bo Tat är ingen traktor! -Visade du möjligen en känsla?
Ja, jag tycker synd om henne. Låt ingen veta det.
Det är så hemligt att vi inte ens får klartecken från tornet.
Total radiotystnad. Det här har inte ens hänt...
De tog en 123:a!
-När? -För fem minuter sen.
Säg åt dem att vända! Området är fullt av fientligt luftvärn.
"Ett transportplan lyfte från Pleiku kl. 6. Skjut ner det."
-Var inte nervös. -Jag har aldrig hoppat förut.
Inte hon heller. Ser hon nervös ut?
Hör på... Fallskärmen för Bo Tats låda utlöses automatiskt.
Fallskärmen öppnas så snart hon är utanför planet.
Ni tre hoppar före Bo Tat. Fritt fall tills ni räknat till tio, sen drar ni.
Uppfattat?
Ni får inte fastna i Bo Tats linor och måste hamna en bit ifrån henne.
Kapten Cahill och jag är kvar tills Bo Tat är ute. Sedan hoppar vi.
-Frågor? -Får Linh en?
Du måste stanna ombord.
Linh kan få min och jag kan stanna kvar...
-Linh följer med Bo Tat! -Det är för farligt, du får inte.
-Du lovade att ta oss hem till bergen. -Du och Bo Tat ses om ett par dagar.
-Nu måste du återvända med piloten. -Du ljög!
Du har rätt. Jag lovade att ta dig hem och det ska jag göra.
Jag stannar här hos dig.
Jag ska ta dig hem och återförena dig med Bo Tat.
Men du kan inte följa med henne nu.
En till!
-Gå ner under radarhöjd. -Vi är inget stridsflygplan.
-Ni kan inte hoppa så här lågt. -Vi går upp när vi närmar oss byn.
Nu! Gå upp nu!
-Alla får hoppa... -Kan ni flyga över byn?
Ett försök.
-Vi hoppar nu! -Gör er klara.
-Ändrade planer... -Vi närmar oss byn!
Beredda!
-Redo? -Hoppa!
Jag har glömt nåt därinne... Jag är kontorskille, med ett skrivbord...
Det här är väl härligt?
Full fart!
Kul, va?
Håll om mig.
Håll i dig!
Jag fixar det.
Tack och lov!
"Målet snart i sikte, kamrat Quang."
"Målet i sikte. Inväntar er order."
"Kamrat Quang?"
"Skjut inte. Jag gick inte in i armén för att skjuta elefanter."
"Låt den vara."
Snälla Gud, om jag klarar mig ska jag aldrig mera ljuga...
Du är dödens, Farley! Jag ska döda dig, det lovar jag.
Gode Gud!
Linh tycker om att kramas!
Akta er!
-Är hon oskadd? -Allt är toppen.
Var är H.A.?
Hämta en stege!
-Backa ut henne! -Du ska göras klar för ceremonin.
Släng era vapen!
Ni fraktade elefanten väldigt långt. Mycket imponerande. Gratulerar.
Så synd att ni haft så mycket besvär förgäves.
Vore jag du, skulle jag sticka.
Elefanten ska dö.
Släng era vapen!
Uppfattat, Whiskey Tango. Kom.
Crossbow 6, slut.
Vad sa han?
Den glada nyheten: Fångsten av Nguyen gör oss till hjältar.
-Och den tråkiga? -Stigen har flyttats hit igen...
Pederson vill att du stannar kvar.
Mycket tråkiga nyheter...
-Jag måste ge mig iväg nu. -Du trivs inte här...
Tvärtom.
Jag trivs bättre här än nån annanstans.
Du tycker inte om Linh.
-Du vet att det inte är sant. -Varför ska du iväg, då?
Du måste vara där du hör hemma och jag måste vara där jag hör hemma.
Kommer du att glömma Linh?
När jag glömmer hur man andas...
-Sköt om dig, Linh. -Lycklig hemresa!
-Lycka till. -Tack.
-Jag hoppas bli Grön Basker en dag. -Bra jobbat, soldat.
Behöver ni nåt nån gång...
Sam...
När du står på taket med din bror...
...kommer du nog att gilla det du ser.
-Kan du passa Bo Tat? -Ja, jag ska passa Bo Tat. Ha så kul!
Har sett en fluga gå Har sett en myra stå
Ja, allt det har jag sett! Har sett en stor kall brand
Filmen baseras på en sann händelse
Men allt jag sett är ju ingenting när jag ser en flygelefant
När jag ser en flygelefant